Dette har skjedd...
Får jeg bare lov til å gå nå?
Nei, du vet bedre enn det. Vi må følge visse regler.
Tror du barnet kurerte henne?
Stamcellene har evnen til å kurere viruset hos andre.
Mora di elsker deg. Faren din også.
- Men de forstår deg ikke som meg. - De er ikke som oss.
Det virker som Joey er lederen.
De er farlige. De er ikke naturlige.
Har du problemer med dem, har du problemer med meg.
- Janine prøver å holde meg her. - Jeg kommer.
Tåregass. Dekk ansiktene. Kom ut denne veien!
Vi greide det nesten, Tom.
Herregud. Agent Bellamy? Agent Bellamy?
- Hva har skjedd her? - De drepte Tom.
- Ja. - Ray har det bedre. Det virket.
Marty? Jeg tror vi har en kur. Alle blir friske.
<DIV Style= "font-family: Arial;font-size: 12pt; font-weight: normal; font-style: normal; color: ♪FFFFFF; text-align: left;">
Jeg tenkte nok at du var her.
Det handler om mannen din.
Det har skjedd en ulykke.
Tom? Jeg syntes jeg hørte noe...
Det var ikke noe.
Jeg husker ikke at jeg la meg.
Vi snakket litt. Husker du det?
Jeg lagde te.
Jeg så at du var redd for at jeg holdt deg unna Tom.
Du sa at du hadde tenkt det, men jeg sa
at du og babyen er alt som betyr noe.
Jeg vil gjøre alt for å beskytte dere.
Ja.
Maggie sa at du måtte huske å drikke. Her har du mer vann.
Er han på vei? Jeg trodde han var på vei...
Alt er bra. Bare sov videre.
Agent Bellamy sa at det var opptøyer.
Noen kastet tåregass.
Tom prøvde å evakuere huset da han ble truffet.
Han var Jacobs eldste venn.
En av de første som godtok han da han kom.
Vi kan aldri takke han for det han gjorde for oss og for de andre.
Han høres ut som en snill mann. Gruppen "True Living"?
Står de bak dette?
Feiginger. De går etter de svake.
Noen bør samle dem.
Jeg er sikker på at Fred gjør alt han kan.
Hva skal du si til Jacob?
Var ikke Tom en venn av han? Han må få vite det.
Vi sier at Tom døde i en ulykke. Det er alt han trenger å vite.
Er du ikke enig?
Ikke når fryktelige overgrep går ut over de tilbakevendte.
Den eneste måten vi kan beskytte Jacob på,
er ved å forberede han på truslene der ute.
Det er for hans egen skyld.
Han er vår sønn. Vi oppdrar han som vi vil.
Selvfølgelig. Vi vil alle det beste.
Jeg er på rommet mitt.
Jeg vet at det passer dårlig, men jeg må fortelle deg noe.
Avtalen om fabrikken gjelder igjen, og for at det skal gå...
Henry. Er du sikker på dette?
Er det virkelig det du vil?
- Hva mener du? - Gjør du dette for din egen skyld?
- For Jacob? - Og for deg. For oss.
Hvorfor skulle jeg ellers gjøre det?
Gratulerer. Jeg vet at det betyr mye for deg.
Henry?
Jeg blåser i hva hun sier.
En åtteåring skal ikke vite
at det finnes mennesker som vil skade han.
Jeg vet at det er forvirrende.
Men vi vet at han er i himmelen nå.
Det er sånt som skjer. Bare Gud vet hvorfor.
Til syvende og sist må vi tro på
at det er en god grunn til det.
Dere var så gode venner.
Når én av dere gjorde noe galt, tilsto begge to.
Hvis en av dere fikk husarrest,
tenkte dere at det like godt kunne gjelde begge to.
Får jeg gå ut?
Det er lov å være lei seg.
- Det er vi alle sammen. - Ikke jeg.
Jeg kjente han ikke så godt.
Han var annerledes da jeg kom tilbake. Han var voksen.
Jeg beklager. Jeg ville ikke såre deg.
Det gjorde du ikke. Det går bra.
Pappa sa at noen fra "True Living" sto fram.
De ville ta avstand fra det,
men ingen har innrømt at de kjørte bilen som kjørte på Tom.
Jeg forstår ikke at han er død.
Det har gått tolv timer nå.
Han viser samme tegn til å bli frisk som Rachael.
- Symptomene er borte. - Fantastisk.
Når kan de andre få behandling?
- Det er ikke en behandling ennå. - Hva mener du?
I Rachaels fostervann var det bare nok stamceller til én dose.
Kan jeg få mer, kan vi sende dem til myndighetene
- så de kan masseprodusere kuren. - Bare hvis de ringer tilbake.
Går det bra med deg?
- Ja. - Nei, kom hit.
Du ser ikke frisk ut. Du har svak puls.
Hvor mange doser har du igjen?
- Du bør nok ikke røre meg. - Hvor mange?
- Jeg tok den siste i går. - Du må innlegges nå.
Skal vi stoppe dette, må jeg finne Rachael.
- Det har du ikke tid til. - Det er derfor jeg må dra.
Uten Rachael er håpet ute for meg og alle de andre.
- Jeg må gjøre dette. - Da blir jeg med deg.
Det er Henry som jeg husker han. Han som begraver seg i arbeid.
Jeg ser på den gamle kolleksjonen.
Det er utrolig hvor lite vi har forandret designen.
Det tar nok litt lengre tid.
Men vi får i gang driften av fabrikken igjen.
Det skjer før du tror det, mamma.
Det føltes ikke riktig å si det i stad.
Brian og jeg møttes for å snakke gjennom ting.
Han var motvillig, men jeg overbeviste han om å si ja.
- Vi skrev under på papirene i går. - Hvorfor det?
Vi var jo enige om at han var en upålitelig partner.
Han fikk kalde føtter. Han ombestemte seg.
Bestemte du det uten å snakke med meg først?
Hvorfor er du ikke glad for at vi er heldige?
Hvorfor ombestemte han seg?
Det var på grunn av en tilbakevendt, William Kirk. Bestefaren hans.
- Kirk? - Han jobbet på fabrikken.
Det skulle to tilbakevendte til, du og Kirk,
for å overbevise Addison og meg om å sette det i verk.
Tenk på alt det fine denne familien har gjort gjennom årene.
Alle vi har ansatt. Mulighetene vi har skapt.
Du fikk meg til å innse at vi kan gjøre det igjen.
Snart er familien Langston tilbake der vi hører hjemme.
Selvfølgelig er vi det.
Rachael, du er våken.
Er det ikke snilt av søstera mi å la oss overnatte her?
Har du hørt noe fra Tom?
- Sett deg ned. Vi må snakke. - Hva er det?
Rachael, Tom... Tom er død.
Det var opptøyer ved kirka. Han beskyttet de tilbakevendte.
Han er ikke død. Det er ikke mulig.
Jeg vet det, men det er sant. Han ble påkjørt.
- De var ute etter de tilbakevendte. - Nei.
Nei, hvorfor... Hvorfor sier du det?
Rachael, jeg er kona hans.
Han er død.
- Jeg må se han. - Nei, det er ikke en god idé.
Du må holde deg i ro. Du kan ikke dra fra huset.
Du har rett.
Hva gjør du? Slipp meg ut. Jeg vil se han.
Det er ikke en god idé, Rachael. Du må tenke på barnet.
Hvorfor gjør du dette? Jeg må ut herfra.
Du må roe deg ned.
- Hva gjør du? - Ulven skal leve med lammet.
Og leoparden skal legge seg med geita.
Kalven, løven og føllet sammen.
Og et lite barn skal lede dem.
Vi har et vitne som så bilnummeret.
De siste to tallene er sju og tre. Jeg vil ha ei liste
over biler registrert i Arcadia County.
Carl, du drar til kirka.
Snakk med folk som bor der.
- Spør om de har sett noe. - Ja.
Glem kaffen, Carl. Dra.
Hva gjør du her?
Hva vil du?
Henry har snakket med en potensiell investor til fabrikken.
- Fabrikken? - Han heter Brian Addison.
Han og bestefaren, William Kirk, prøver å bedra oss.
Det er ulovlig. Du må stoppe det.
Jeg vet hva som skjer.
Du har fått Henry til å gjøre som du sier siden han var liten.
Hvis du og Henry tror
at dere kan starte opp fabrikken igjen,
fortjener dere alt som skjer.
Da jeg kom tilbake, håpet jeg at du hadde blitt til en mann.
Nå vet jeg at det aldri vil skje.
Takk.
- Vi har gått igjennom så mye. - Ja.
Ingen har gått igjennom mer enn deg.
Du har vært så sterk.
- Nei. - Jo, det er sant.
Nei. Jeg har vært egoistisk.
Etter det som skjedde med Tom.
Alle som ville skade oss. De ville skade meg.
Jeg er redd for å gå ut.
Men du har bare passet på meg.
Ingen årsak. Jeg vet hvor hardt det er.
- Vi har bare hverandre nå. - Det er sant.
- Har du sukker? Til teen? - Ja, selvfølgelig.
Ikke nå igjen. Kanskje jeg har mer i skapet.
Hei. Jeg tenkte på om ikke vi skal skrive deg opp til pianotimer.
- Hva er dette? - Jeg vet at du sørger over Tom.
Jeg tenkte kanskje dette ville gjøre deg glad.
Takk, vennen. Det var snilt.
Hei, pappa.
Ring når du vet mer.
De har sjekket Janines søsters hus.
Det var ingen hjemme.
Hun tar ikke mobilen.
De har etterlyst bilen hennes. Han ringer.
Rachael kan være overalt.
Vi kan ikke lete på måfå. Du må inn igjen.
Jeg er heldig hvis jeg overlever.
- Det spiller ingen rolle lenger. - Jo, det gjør det.
- Vi må få deg inn... - Vi trenger fostervann.
- Fra Rachael. - Kanskje det finnes en annen måte.
- Hva? - Jeg forklarer det i bilen.
Brian? Det er Henry Langston igjen.
Jeg ringer for å gå igjennom noen detaljer.
Ring tilbake når du hører dette.
- Fred? - Henry. Får jeg komme inn?
- Jeg kom for å gi deg noe. - Hva er dette?
Det er pengene dine. Pengene du ga til Brian Addison.
Han innrømte at han ville gjøre forretninger med deg
for å stjele pengene dine.
Det er bare tull. Hvorfor ville han gjøre det?
Husker du brannen på fabrikken i 1935?
- Vet du at tolv menn døde? - Nei.
- Ingen døde. - Jo.
Men familien Langston dekket over det.
De sa at en lastebil drepte dem.
- Det er løgn, Fred. - Ja vel, Henry.
Det tok agent Bellamy 20 minutter å få fram sannheten.
Addisons bestefar, William Kirk? Han døde i brannen.
Han ville ta pengene dine som hevn.
Mamma visste det. Det var sånn jeg oppdaget det.
Det er feil. Jeg hadde visst det.
Hvorfor har hun ikke sagt det til meg?
Det må du spørre henne om.
Hør her, jeg vet at det gjør vondt. Gi det litt tid.
Du ser sannheten før eller senere. Akkurat som meg.
Hun lyver, Henry. Spør hva som skjedde med Barbara.
Hadde du ikke bind for øynene?
- Hvordan kan du finne dem? - Jeg la igjen mobilen min.
Jeg fant den med en app.
Det er en nedlagt militærbase.
- Kanskje jeg skal kjøre. - Nei, det går bra.
Går ikke dette, bør vi ha en plan.
- Vi kan ikke slippe ut viruset. - Ikke si det.
- Vi er sammen om dette. - Maggie...
- Jeg går ikke med på at du gir opp. - Nei.
Du må være forberedt på at jeg forsvinner.
- Det vil ikke skje. - Det vet du ikke.
Jo, det gjør jeg. Tenk på alt som har skjedd.
Av alle agentene var det du som kom tilbake med Jacob til Arcadia.
Så oppdager du at du er herfra. Det er ikke tilfeldig.
Mener du at det er skjebnen?
Jeg nekter på at det slutter her for deg. Og for meg.
- Jeg håper du har rett. - Det har jeg.
- Mamma er lei seg. - Ja.
Hun sørger.
- Tror du ikke han kommer tilbake? - Tom? Det vet jeg ikke.
Jeg har ikke hørt om at folk som nylig har dødd har kommet tilbake.
Er det sant at det er folk som vil skade oss?
- Ja. - Hvorfor?
Vi minner dem om ting.
Ting de trodde var glemte.
- Var det derfor Tom døde? - Han døde da han forsvarte dem.
- De tilbakevendte? - Ja.
Tror du de vil skade foreldrene mine på grunn av oss?
Det håper jeg ikke.
Folk vil alltid skade dem som er annerledes.
Og skade dem de elsker.
Det ligger i menneskets natur. Det forandrer seg aldri.
Vi må snakke med Angela.
Du kan ikke ta den.
- Vet du hva straffen for innbrudd er? - Spør om jeg bryr meg.
Er du klar over at viruset smitter folk som deg også?
- Ring henne, og si at jeg er her. - Hvorfor?
Hun må få vite at vi har funnet en kur.
- Hvor lenge har du visst det? - Fra i morges.
Da Rachael ble frisk, kunne dr. Langston slå fast
at det skyldtes stamcellene i fostervannet.
Nå vet vi at det kurerer mennesker. Vi kan stoppe det.
Men dere vet ikke hvor Rachael er.
Kanskje vi ikke trenger henne.
Stamceller kan overleve i mennesker i tre uker etter at man er død.
Du har Rachaels lik. Kroppen hun hadde før.
Kan vi ta fostervann fra den, kan vi framstille en vaksine.
Jeg må snakke med sjefene mine. Jeg må høre hva de sier.
- Jeg kan ikke love noe. - Da venter vi.
Sheriff, vi har fått lista over mistenkte biler.
- Er Carl tilbake? - Nei. Dette kom nettopp.
- Hva er det? - Det lå under ei bokhylle.
- Vi må ha oversett den. - Bra jobbet.
Jacob?
Henry, har du sett Jacob? Jeg ville ta han med på lekeplassen.
Lucille har gått ut med han.
Fred var her.
Du kjente til brannen, hva?
- Mennene som døde. - Ja.
- Hvorfor sa du det ikke? - Det hadde ikke gjort noen forskjell.
Sannheten om arven vår?
Hadde det ikke gjort noen forskjell?
Jeg har alltid hørt at familien vår var spesiell.
At vi hjalp byen fra å gå konkurs.
- Det er sant. - Nei, det er løgn.
Tegningene viser at bare lakkrommet ble bygd opp igjen.
Er ikke det fordi de sperret av resten?
De ofret mennene for fabrikken.
- Det er lenge siden, Henry. - Lenge siden?
Vi drepte folk. Vi drepte dem og begravde det.
- Vi latet som ingenting. - Det var ikke sånn.
Jeg har gitt fabrikken alt. Svette og hjerte.
Sønnen min døde, og jeg visste ikke om det på tre timer på grunn av den.
Ikke gi meg skylden for manglene dine. Svakhetene dine.
Hadde jeg visst at du ikke klarte presset,
hadde jeg aldri latt deg drive fabrikken.
Aner du hvor mye vi har ofret for den?
Det var det første du sa da du tok meg med til fabrikken.
Nå vet jeg det. Faren din?
- Visste han om det? - Nei.
- Vi beskyttet han. - Som dere gjorde med Fred.
Drepte dere Barbara?
- Vær så snill, Henry. - Svar meg.
- Du burde aldri invitert henne. - Svar meg.
Hun måtte dø for det hun gjorde mot dere.
For det hun gjorde mot Jacob.
- Du må dra nå. - Det er mitt hus, Henry.
Nei, mamma. Du har vært død i årtier.
Har agent Bellamy rett, kan vi utrydde sykdommen
- før den blir kritisk. - Det blir ikke nødvendig.
Er du klar over at viruset smitter mennesker også?
- Flere enn det ene? - Ikke som jeg vet.
- Men agent Bellamy er... - Smittet. Ja, jeg vet det.
Vi får dessverre ikke lov til å behandle
dem som allerede er døde.
Skal vi bare la dem forsvinne? La han forsvinne?
Ja, det stemmer. Vi har ikke bedt om dette.
Det er best å la naturen gå sin gang.
- Er du ikke enig? - Ja, sir.
- Vi kan ikke hjelpe dere. - Hva? Hvorfor ikke?
Det er ikke i myndighetenes interesse å hjelpe akkurat nå.
Hjelpe? Vi snakker om at folk dør.
Det er jeg klar over, dr. Langston.
Hva med medisinen? Det jeg fikk før.
- Det er ikke mer igjen. - Er det alt?
- Skal du ikke gjøre noe? - Jeg har gjort alt jeg kan.
Hva med Jenny? Hvordan har hun det?
Hun har ikke symptom på viruset.
Du kan ikke møte henne med tanke på symptomene dine.
La være.
Skal du dra, Carl?
Vi fant tåregassen du kastet inn i kirka.
Det er den samme som vi har her.
Ja vel. Alle kan ha tatt den.
Ja, men det var du som tok den.
Hør her. Det var en ulykke at Tom ble påkjørt.
- Hvorfor ville noen drepe han? - Det spiller ingen rolle.
Du har kjørt han ned. Du skal i fengsel.
Fred, hva er poenget med det?
Han kan komme tilbake. La oss se det i øynene.
Døden spiller ingen rolle lenger.
Hva med nå?
- Spiller døden en rolle nå? - Ja.
Det trodde jeg også. Snu deg.
Hendene på ryggen, Carl.
Du tar feil, sheriff. De betyr slutten for oss.
- Vent og se. - Kanskje.
Det var et drap. Jeg forsvarer loven. Det trodde jeg du også gjorde.
Pastor Tom, du er engelen vår nå!
Jeg skal snakke med pappa. Vi kan fortsatt finne Rachael.
Vi skal finne henne, Marty.
Maggie, lov meg at du passer på Jenny.
Ikke si det.
Det kan være pappa som ringer.
- Marty. - Hva?
Hun er ikke så kald som vi tror.
Du må på klinikken med det samme.
Hvordan går det, Joey? Er du her for å hedre han?
Ta det med ro. Vi har ikke gjort noe.
Nei, og sånn skal det forbli. Stikk.
Det er et offentlig sted. Vi har lov til å være her.
Kutt ut. Tom Hale var ikke tilbakevendt.
Han likte dem. Da er han like ille som dem.
Si meg. Er dere ute etter å starte en krig?
Har dere glemt hva som skjedde sist
det ble opptøyer her? Da kom militæret.
Alle ble satt i husarrest. Er det det dere vil?
- Være fanger i deres egen by? - De hører ikke til her.
Hei! Det var du som malte korsene på døra vår.
- Henry, jeg tar dette. - Føles det bedre nå, Joey?
- Du burde skamme deg. - Henry.
- Sier du. - Hva?
Fire generasjoner. Så lenge har familien min
jobbet på fabrikken din. Visste du det?
- Vi ga alt til familien Langston. - Ok.
For hva? Så dere skulle overgi den i tøffe tider?
Overgi oss? Fabrikken var alt for oss.
Vi andre skal ikke lide for at sønnen din døde.
Henry!
- Henry! Henry! - La han være.
Jeg vil ha alle ledige menn til New Life Church nå!
- Oppfattet. - Stå i ro!
Vi andre skal ikke lide for at sønnen din døde.
Jacob.
Det er vår skyld, ikke sant?
Du sa at vi måtte dra en dag. Husker du?
Ja, det husker jeg.
Jeg vil dra nå.
- Jeg vil ikke skade foreldrene mine. - Det vil ikke jeg heller.
Ta det med ro.
- Press på det. - Går det bra, Henry?
- Har du sett Jacob? - Nei, ikke siden før slagsmålet.
- Jacob. - Bli her.
Jacob! Jacob!
Jacob!
Jacob! Jacob!
Jeg kan ikke finne han.
Jacob!
Jacob.
Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
Tekst: Tone Hansen www.sdimedia.com